I 2065 vår verden ødelagt av krig.
Vi søkte desperat etter et nytt hjem blant stjernene.
Og da vi trodde at vi hadde funnet et, innså vi at vi ikke var alene.
Vi har det viktigste av oppdrag. Vi må ikke mislykkes.
Vi er de siste.
"Hvorfor?" hører jeg deg spørre.
Livet. Viljen til å overleve fins i hver levende skapnings arvemasse.
Å holde ut, å utvikle seg, til enhver pris.
I milliarder av år var Jorden mange vakre og fantastiske skapningers hjem.
De levde alle i harmoni med omgivelsene.
Deriblant, selvsagt, mennesket -som skal styre sin egen skjebne.
Den dominante arten som over millioner år med evolusjon-
-omformet omgivelsen sine etter sine behov.
Helt til for sju år siden, i 2065.
Det var året da vår vakre planet ble ødelagt i en atomkrig-
-som bare varte 67 minutter.
Bombene falt så fort at ingen rakk å ta farvel, be, eller ringe dem de holdt av.
Verdens befolkning visste knapt at en krig hadde begynt.
Men på et kort øyeblikk var vårt hjem forsvunnet.
De få mennesker som overlevde flyktet i speiderskip-
-til alle hjørner av galaksen, i jakt på en ny planet å bo på.
Jeg er om bord på en av disse farkostene. Vi kan godt være det siste.
Da vi fikk signalet fra Pegasus endret vi kurs-
-og dro mot det som skulle bli vårt nye hjem.
Pegasus ofret seg for at menneskeheten kunne begynne på nytt-
-og skape en framtid.
Og samtidig vite at vi ikke er de siste.
-Jeg løsner den siste skruen nå. -Holde fast i den.
-Slapp av, jeg har stødige hender. -Jeg vil ikke miste noen unødvendig.
Det er nok løse skruer her.
Sier du at visse besetningsmedlemmer er mentalt ustabile?
Eller insinuerer du at mitt skipikke er stabilt?
Ditt skip? Hold kjeft, hun er min.
Rolig. Hvem som helt kan rette henne rett veie og trykke på startknappen.
Men det kreves et geni, og jeg er et geni-
-for å holde henne sammen og i gang. Altså er hun min.
Unnskyld, mine damer, men dette skipet er mitt.
-Kaptein... -Hvem sitt skip er det?
-Jons skip. -Flinke jenter. Hvor lang tid igjen?
-Jeg installerer ventilen nå. -Bra. Jeg vil starte innen en time.
Et partikkelsky er på vei, og treffer den oss må vi bytte mer enn en ventil.
Oppfattet, sir. Jeg jobber så fort det går.
-Hvor var vi? -Skal bare se om han hører.-Kaptein?
Nettopp. Det er mitt skip, siden jeg sørger for at det holder sammen-
-hver gang en viss Mike flyr for nær en stjerne, gjennom et asteroidebelte-
-eller inn i et svart hull, eller hva du nå gjør når du får kommandoen.
Det er jo ikke du som reparerer henne akkurat nå.
Å delegere inngår i jobben min, og det er ingen god ide å risikere livet mitt-
-med en oppgave som en sjuåring klarer.
-Send Lila neste gang. -Hun er for liten for drakten.
Dessuten skal vi bare sende ut de vi kan avse.
Og uten meg kan vi ikke fly i det hele tatt.
Jeg hadde for meg at kapteinen og styrmannen også klarer det.
Ingen flyr som jeg. Jeg gjør det til en kunst.
Nå er jeg klar til å installere ventilen og komme inn og banke deg.
Det motiverer meg. Pass på at hjørnet og sporene matcher-
-så du vet at du ikke installerer den bak-fram.
Leser du fra manualen? Du var jo et geni.
Skru inn skruen, lukk panelet og kom inn.
-Så kan jeg gjøre en trykktest. -Vent til jeg har kommet unna.
Slapp, ikke noe vil eksplodere og skyte deg ut i rommet.
Så lenge du har gjort det rett, mener jeg.
Advarsel: trykket må senkes i helium-tankene.
-Skitt. -Mike?
-Jeg mistet en skrue. -Bruk en av reservene.
-Har du mange igjen? -Etter sju år? Ikke spør engang.
Ok. Jeg beklager.
-Hva er det til middag? -Livretten din.
Biff, potetsalat og løkringer? Så heldig jeg er.
Edward satser alt. Vi er alle takknemlige etter gårsdagens festmåltid.
Luken er stengt. Vender tilbake til luftslusen.
Mike kaller broen. Jane, jeg har gjort Petes jobb for ham.
-Jeg er på vei inn igjen. -Oppfattet. Kurset alt plottet.
Mike er om bord og luftslusen er stengt.
Motorstart. Godt jobbet, gutter.
Mens Pegasus flyr gjennom rommet så flyr en ubåt gjennom vann.
-Har du en ubåt? -Jeg? Nei.
Men jeg har reparert et par stykker.
Hva fins det mer i havet?
I havet? Det fins masse ting i havet.
Har jeg fortalt om korallrev? Ikke det? Oi.
Et korallrev er som en enorm, vakker undervannshage.
Millioner av farger, og det strekker seg kilometervis ut.
Og man kan utforske det med alle fiskene.
Da vi så "Haisommer" sa du at den handlet om havet.
Jo, det stemmer faktisk. Men jeg har...
Men jeg har en følelse av at Hayley ikke liker at jeg lar deg se "Haisommer".
Kan vi ha det som en hemmelighet?
Ja, det kan vi, men bare fordi du er min yndlingsperson om bord.
Forstått? Skal ikke du være på skolen? Er du sikker?
Hayley, det er tid for Lilas timer. Hun er med Pete i maskinrommet.
Si fra om du vil at jeg minner henne på det.
Jeg syntes at din siste leksjon om menneskets historie var interessant.
Medisinskap låst opp for sykepleier Hayley Matthews.
Motor nummer 4 lugger litt og reagerer to sekunder sent.
Jeg gjør en signalsjekk. Sender testsignaler til enheter 1-8.
-Hvordan var det ute? Fint vær? -Ja, deilig med litt vind.
-Bare en vanlig dag på jobben. -Hver dag er en vanlig dag.
-Ikke i dag. -Jaså? Hvordan det?
-Det er en spesiell dag for noen. -Hvordan da?
Gratulerer med dagen.
-Hvordan pokker husket du det? -Det er pappas bursdag.
Hans hadde vært i morgen, så derfor husker jeg det.
Men jeg skal ikke sladre. Vi må jo ikke feire noe.
At årene går er ikke akkurat noe jeg vil feire.
-Da tar jeg tilbake gaven. -Jeg sa ikke at jeg ikke ville ha den.
-Hva er det? -Halve moroa er overraskelsen.
Ok. Det er best det ikke er noe som hopper ut og biter meg i ansiktet.
Nå ødela du overraskelsen.
-Har du bakt en kake? Du? Bake kake? -Jeg fikk Hayley til å bake den.
Jeg ville ikke kaste bort mer mat etter tolv mislykkede forsøk.
Det var del av et matlagingskurs for Lila.
-Så den er fra Lila og Hayley. -Det var jeg som bestilte den.
Uten meg ville den kaken ikke engang eksistert.
Er det hav dit vi drar?
Trolig ikke. Jeg tror ikke engang at planeten vi skal til er beboelig.
De sier at vår planet vil være den som all vil dra til.
Vel... de vil bare at du ikke bekymrer deg.
-Hva har jeg alltid sagt? -Sannheten.
Nettopp. Pete forteller deg alltid sannheten.
Jeg skal aldri lyve for deg. Burde ikke du studere litt nå?
Ok. Hvis Hayley spør hvor jeg er, kan du si at du ikke sett meg?
Du er min yndlingsbesetningsmedlem. så jeg kan lyve for alle andre.
-Av sted nå. -Er jeg blant dem, herr Burton?
Nei. En ingeniør lyver aldri for kapteinen sin.
Han overdriver kanskje litt for å få litt anerkjennelse.
-Fin redning. -Fiks oksygenmaterne på C-dekk.
De andre enhetene jobber overtid, og brenner de ut-
-så blir det straks problemer med å puste.
Særlig når du sløser oksygen ved å bruke sveiseutstyr.
De brenner ikke ut. Jeg kan erstatte den ødelagte med den fra nødkapselen.
-Så det er ingen fare. -Du kan ikke ta den fra nødkapselen.
Den er ikke stor nok for et helt dekk-
-og den må finnes i nødkapselen om noen skal kunne overleve i den!
-Er du sugen på å dra av sted i den? -Hold opp.
Hold opp.-Pete, jeg vet at du har mye å gjøre.
Men Edward har rett. Sett enheten tilbake i kapselen.
Og reparer den på C-dekk innen 24 timer.
Ellers kan du dra med kapselen og gi oss andre mer oksygen.
Ja, sjef.
-Var det noe mer? -Nei.
Vi er nok alle sultne snart.
Det er vel din tur til å lage mat?
For en fantastisk dag.
Vel?
Plasmaoverbelastningen slo ikke bare ut ventilen.
Takk. Du er overveldende sjenerøs.
Kan jeg få tilbake esken? Jeg kan trenge den siden.
-Den er min, du ga meg den. -Det er smuler igjen. Jeg vil ha.
-Ja da. Vær så god. -Takk.
-Det var godt. -Ja, ikke sant?
Du har litt der... Akkurat der.
Akkurat... Jeg prøver bare..
Du prøver å sjekke meg! Jeg vet det.
-Nei, du hadde noe på... -Det er en flørt.
Tror du ikke jeg vet når noen flørter etter sju år om bord?
Ok, hør her... Det er bursdagen min.
-Det er bursdagen min. -Jeg tillater det.
Kom her.
-Hold opp. -Er analysen alt klar?
-Nei. Vi har fått en melding. -Så langt unna?
-Fra hvem da? -Fra "Utah".
-Hva sier de? -Det er kodet.
-Bare kapteinen får se det. -Skitt. Hvor lang tid har det tatt?
Om de holdt seg til kursen sin så ble den sendt for 4 måneder siden.
Har det blitt sendt så langt og tatt sånn tid så må det være viktig.
Jeg tror du vet at det vært vanskelig for meg siden vi reiste, kaptein.
Jeg må holde alt i gang og spare reservene.
-Jeg har fått litt ekstra ut av... -Pete, jeg vet det.
Motoren jobber dobbelt så hardt som den burde.
Den brenner antimaterie fort og derfor...
Pete!
Vi har ikke nok antimaterie til å dra tilbake.
Vi kommer dit, men vi kan ikke rekke hjem.
-Er du sikker? -Helt og holdent.
-Pegasus, bekrefte slutningen min. -Slutning bekreftet, Pete.
Vi har ikke nok antimaterie til å vende tilbake til Jorden.
-Du burde meddele mannskapet. -Nei.
Det er håpet som holder skipet i gang. Det vil jeg ikke ta fra dem.
Håpet mitt begynner å ta slutt fortere enn skruene mine gjør.
Kaptein, vi har fått en melding fra "Utah".
Bare for kapteinen.
-Det løser seg. Det gjør alltid det. -Jo.
-Du må tie om det til da, ok? -Ja.
Hør etter, Edward meddeler at middagen er klar.
Om dere begir dere til messa, så håper jeg at middagen smaker.
Du skal alltid vite, alltid huske...
...at jeg elsker deg mer enn noe annet som fins.
Jeg vet at det er gjensidig.
Jeg vil alltid være med deg.
Fullfør oppdraget ditt.
Det er det viktigste for begge.
Menneskehetens framtid avhenger av det.
-Adjø, elskede. -Slutt på meldingen.
-Hva er det du tegner? -Vær så god.
-Ser ikke det godt ut? -Ja, det gjør det.
-Det er masse mat her. -Ikke alle har tatt ennå.
-Gi meg litt mer mat. -Gå videre!
-Ikke be meg gå videre! -Mike, kom an.
Han eksperimenterer sikkert på oss.
Hver morgen holder dere på sånn.
Tro meg, jeg har bedre objekt å utføre eksperiment på ennå dere.
-Hvordan smaker biffen, Mike? -Bitter.
I dag vil jeg ha den medium med peppersaus.
Og en vinliste. Hvor er vinlisten, Edward?
-Det lukter godt. -Vin...
En flaske Merlot... Cabernet Sauvignon...
-Du kjenner ikke til sånt, men... -Dette var fantastisk, Edward.
-Dickens hadde vært stolt. -Jeg ser gleder meg til det er din tur.
Prøv selv å lage noe godt av bare protein og karbohydrater.
Jeg tar gjerne ditt skoft om du kan fikse dusjhodet mitt.
Hva har jeg sagt om å ta det løs for å...teste vanntrykket?
-Hva gjør du i dusjen? -Noe må jeg more meg med!
Som dere vet var vi nødt til å stoppe motorene for reparasjoner.
Alt er bra, og jeg ville at dere skulle vite det.
Ja da, å gasse på i sju år på et transportskip for kortere turer...
Vi gasser ikke på, vi får henne til å male.
Men du har rett i at disse skipene ikke er bygget for disse avstandene.
-Nei, er det sant? -Ikke privatliv, dårlig hygiene...
-Eller treningsmuligheter. -Vi installerer gymrom neste uke.
-Jeg tenkte å skrive og klage om det. -Og pilotstolen piper.
Alle sammen... Hallo!
La kapteinen snakke. Jeg tror at han har noe å si.
Kaptein?
Vi fikk en statusrapport fra "Utah".
De er de som ligger nærmest oss siden avreise, i sektor 349 G.
Planeten de var på vei til ga negativt resultat.
Så de har snudd for å vende tilbake til flåten.
Jeg vet at det ikke er gode nyheter, men vi har et oppdrag.
De betyr bare at vi blir de som oppdager den nye Jorden.
Sju år bortkastet. 14 når de vender tilbake.
Alle visste hva de bega seg ut på. Noens reiser var dobbelt så lange.
Noen fikk bare ett år og hadde kommunikasjon med flåten hele veien.
Hvorfor kunne jeg ikke havnet på et sånt skip?
-Det hadde vi alle foretrukket. -Jo lenger oppdrag, desto større risiko.
Og desto mindre sjanse til å vende tilbake. Det visste alle.
-Enig. -Vi er i godt stand for en gammel holk.
Ikke mye trøst for noen som ikke fikk velge for sju år siden.
Hun fikk sju år mer enn hun ellers hadde hatt.
-Hva er det for liv? -Hvordan kan du si sånt?
Hun har mer godhet i lillefingeren sin enn du har i hele kroppen din.
-En godhet som vil råtne... -Hallo!
-Hvorfor skal du alltid...? -Hør her.
Så lenge vi har et oppdrag så har vi håp. Dette kan være rett planet.
Den ligger i beboelig sone.-Edward, alle målingene dine ser vel bra ut?
Så langt.
-Kan du si mer? -Har du mer å si om det?
Vel... Mine avstandsmålinger har ikke vist ubeboelighet.
Men det er fremdeles en sjanse. Vi vet ikke før jeg har sendt ut sonden.
Men statistisk sett...
...er det usannsynlig at skipet vårt, eller noe annet, vil lykkes.
Men hva pokker, vi kan dyrke vår egen mat og resirkulere vann.
Hvis vi snur, så kommer vi til å overleve...
-Jeg går tilbake til jobben. -...til oksygenet tar slutt.
-Jeg reparerer dem akkurat nå. -Og så blir vi sakte kvalt.
-Skal han være oppmuntrende? -Han er Edward.
Jeg sier bare at det er sånn det ser ut.
Og jeg sier slutt å være negativ, vi har en jobb å gjøre.
-Og jobben din er viktigst akkurat nå. -Hun har rett, Edward.
Når vi kommer dit må du sjekke alle målinger, og vi har bare én sonde.
-Endelig har du en hensikt. -Dra til helvete.
Får jeg ta mer mat nå?
Jeg må til broen. Pegasus kjeder seg sikkert.
Jeg går. Jeg ville ikke ha mer mat likevel.
Vi er nesten framme, folkens.
Men jeg lurer på hvordan det gikk med "Utah".
-Og hvor mange skip vi har mistet. -Noen må det være.
Håper bare at det ikke var på vei til en beboelig planet.
Hvis de finner en, er det sju år tilbake, og siden flere år til den.
-Hayley... -Hva er det, skatt?
Får jeg se på en film med Pete i kveld?
Ikke i kveld. Vi har mye å gjøre i morgen, så du må sove.
Og snik deg ikke rundt om bord. Gerry blir grinete om han blir vekket.
Det holder. Nå går jeg.
Du skal alltid vite, alltid huske...
...at jeg elsker deg mer enn noe annet som fins.
Jeg vet at det er gjensidig.
Jeg vil alltid være med deg.
Fullfør oppdraget ditt.
Det er det viktigste for begge.
Menneskehetens framtid avhenger av det.
Adjø, elskede.
Slutt på beskjeden, kaptein.
Skal jeg spille den igjen?
Har du pusset tennene? Bra, for jeg vil ikke leke tannlege igjen.
-Å trekke Petes tann holdt. -Pete sa at ingen andre fikk gjøre det.
Han sa at til å være sykepleier er du en god tannlege.
Jaså, det sa han? Det var snilt av ham.
Men i ærlighetens navn vil jeg slippe å gjøre alt helserelatert.
-Er du opptatt? -Jeg flyr ikke engang. Autopiloten er på.
-Oi. -Jo, Jane la inn en god kurs.
Jeg mente at det var imponerende slapt.
Men når du har tid, så er det tid for... "Night of the Living Dead".
-Må du velge den igjen? -Det er en klassiker du elsker!
Gi den en sjanse til, jeg vet at du egentlig liker den.
-Får du ikke sove, Pete? -Får ikke jeg sove, så får ikke du sove.
-Ikke popkorn? -Du kan få litt gjenvunnet protein.
Jeg står over.
-Hvordan var foreldrene mine? -De var fine folk.
Beste slags foreldre, sånne som elsker deg veldig høyt.
-Hvorfor forlot de meg? -Det gjorde de ikke.
De reddet deg da de ikke kunne redde seg selv.
Du var for ung til å huske det. Det var forvirret da vi forlot Jorden.
Visse ble etterlatt når de kanskje ikke skulle vært det.
-Det var ikke plass til alle. -Døde de?
Jeg vet ikke, skatt.
Jeg vet at de ville finne et nytt hjem og ga deg til meg da du var liten.
Nå er du så stor at jeg ikke kan bære deg som jeg kunne da.
Men jeg skal gjøre mitt beste. Jeg skal finne et nytt hjem til deg.
Vi klarer oss, du og jeg.
-God natt, Hayley. -God natt, skatt.
Sov søtt.
Skal du ha litt?
Er alt bra med henne?
Hun spurte om foreldrene sine.
-Hva sa du? -At de elsket henne og...
-...og at de ville ha henne her. -En dag må du fortelle sannheten.
Jeg vet det.
Ikke i dag. Hun er for ung.
Jeg trodde virkelig på "Utah".
Jeg vet at hvem som helst av oss kan være den som lykkes, men de så lovende ut.
-Noen har større sjanse enn andre. -Fokuser på oppdraget vårt.
Å tenke på de andre vil gjøre deg vanvittig.
-Noen finner et sted. -Den som gjør det blir legendarisk.
Som de som fløy først, eller landet på månen eller Mars.
Alle husker deres navn, og ingen vil glemme-
-de første som finner en ny verden. Særlig om de sier noe minneverdig.
Jane, mener du som det Neil Armstrong sa på månen?
Men om jeg visste at jeg ville være først på en ny verden...
-...så ville jeg selge replikken min. -Du spøker.
Nei, synge en jingle, eller si en reklameslogan.
Det vil bli husket for evig, og være verd en formue.
Jeg er ganske sikker på at de fleste reklamefolk brant opp i krigen.
-Du får nøye deg med å si noe dypt. -Noe dypt?
Neil Armstrong sa at ordene bare kom og ikke var skrevet på forhånd.
Men etter det skrev NASA flere taler på forhånd-
-som det James Church sa da han tok sine første skritt på Mars.
Mange av dem som ikke ble brukt fins i arkivet mitt.
Du kan få noen å lese som inspirasjon.
Jeg tenker på å ha sex med Pete.
-Vet han det? -Nei. Jeg har iallfall ikke sagt noe.
-Han er nok villig, -Ja, han er jo mann.
Jeg savner virkelig følelsen av en mann oppå meg.
-Hvorfor akkurat Pete? -Jeg tror han ville anstrengt seg.
Det er rimelig om dere blir sammen. Dere er nesten Lilas foreldre.
Jeg vil ikke bli sammen med Pete.
Jeg bare spøkte.
Glem det.
Ja da. Bare sørg for at han fikser oksygenenheten først.
Så det ikke blir kvelningssex av det.
God morgen, alle sammen. Håper at dere har sovet godt.
Kapteinen har innkalt til møte i messa 08.00, før frokost. Takk.
-God morgen. Hvor er Lila? -Hun sover ennå.
-Gerry? -Han er i bakrus.
Ålreit. I morgen når vi målsolsystemet.
Når vi er nær nok sender vi ut sonden.
-Edward, kan du ta over? -To ting er aller viktigst.
Dels en atmosfære som er lik vår: hydrogen, oksygen, argon.
Og at det fins vann eller is. De to er viktigst.
Noe som hadde vært hyggelig er et økosystem med spiselig flora og fauna.
-Og dyr? -Mulige utenomjordiske?
Fjærkre hadde vært fint.
Ufarlige dyr er neppe sannsynlig.
Når vi vel sendt ut sonden så gjør vi målinger-
-til vi har et endelig resultat.
Er resultatene positive, så sender vi et signal til flåten før vi lander.
-Og om de er negative? -Er den ubeboelig, drar vi videre.
-Hjem, tilbake til flåten? -Det er planen.
Vær skjerpet nå. Vi er nesten framme. Sørg for at det blir en god dag.
Vis meg...
Det blir bare verre. Hvordan føler du deg?
Ikke særlig godt, men jeg lurer på om det har mindre med sykdommen å gjøre.
Jeg har alltid vært klar over at jeg kan dø om bord på dette skipet.
Ingenting er sikkert, Gerry.
Jeg er ikke engang sikker på om menneskeheten fortjener en ny sjanse.
-Vi gjør bare samme feil om igjen. -Hvilke feil ville du ikke gjentatt?
-Stole på kineserne. -Slett ikke rasistisk.
-Nei, det er sant. -Kanskje for din generasjon.
Ja, unnskyld. Jeg trodde at du var en av de siste menneskene.
Uten et hjem, virrende like målløst som jeg.
Du, Gerry...
-Vent. -Nei, unnskyld for at jeg er så deppa.
La meg gi deg noe mot din veldig tydelige smerte.
-Dette hjelper. -Jeg klarer meg. Helt sikkert.
...sykepleier Hayley Matthews.
Pegasus, hvem andre enn jeg har åpnet medisinskapet?
Bare du og kapteinen har tilgang.
Du åpnet det for 14 timer siden.
-Unnskyld meg. -For at jeg fant det ut?
-Ja. -Du, Gerry...
Hvis du har hatt så vondt hadde jeg gitt det til deg i rett dose.
Jeg tok det til smerten forsvant. Det er rett dose.
-Du kan dø om du tar for mye. -Ingen trussel med en dødelig sykdom.
-Du kan leve i mange år til. -Sikkert herlige år.
-Gerry... -Hør på meg, Hayley.
Jeg kan love deg at å dø er det siste jeg har tenkt å gjøre.
"De kommer for å ta deg, Barbara."
-Hvorfor sniker du deg innpå meg? -Denne gamle drittfilmen...
-Er du full? -Hvorfor ser du aldri på noe bra?
Hvor fikk du flasken fra? Har du gjemt den fra oss andre?
-Jeg har ikke drukket alkohol på ett år. -Det blåser jeg i.
Jeg blåser i både deg og kameraten din.
Jeg vil bare at dere går og dør og lar meg være i fred.
-Gå og legg deg, så du blir edru. -Du kaster bort tid på dritt!
Hva faen er det med deg? Skal du dra oss andre ned i depresjonen din?
Vil du at jeg skal drepe deg? Er det sånn det er?
Du kan jo forsøke. Drep meg.
Hvem skal da tolke sondens data?
Akkurat nå er jeg den viktigste personen om bord!
-Du skal få se hvor viktig du er! -Advarsel: alarmnivå oransje.
Advarsel: alarmnivå oransje. Advarsel: alarmnivå oransje.
Det er ikke mulig. Vi er for langt borte.
Hva er problemet?
Kapteinen til broen! Vi har alarmnivå oransje.
-Det låt som om du sa alarmnivå oransje. -Det stemmer, sir.
Den er i utkanten av skannerens rekkevidde. Den rører seg ikke.
-Kan vi se den? -Om vi roterer.
Maskinstopp. Møt meg i operasjonssentralen.
Hva er det? Kommer vi til å eksplodere?
Brenner det? Holder luften på å ta slutt? Er noen gravid?
Kan du vennligst forklare hva som skjer?
-Vi har alarmnivå oransje. -Hva faen betyr det?
At det er et annet skip der ute.
-Jeg kunne knapt tro det. -Jeg gjør det ikke ennå.
-Tro på det. Det er sant. -Pegasus, vet vi hvem det er?
Skipet mangler signalsender og transponder.
-Det er av PT 32-modell. -Samme som oss.
Det er den vanligste speidermodellen. Et av våre som er ut av kurs?
Det nærmeste var "Utah". Det kan ikke være et av våre som er på feil kurs.
Pegasus, teleskop: koordinater 87, vektor 12A.
Zoom inn. Forbedre bilde.
-Strålende. Et kinesisk skip. -Hvordan faen kom de hit?
De gjorde samme skanninger som vi gjorde.
-De dro kanskje noen måneder før oss. -Men hvorfor har de stoppet?
-Hvorfor ikke fortsette inn i systemet? -Kanskje sonden ikke ga resultat.
-Så de ga opp. -Eller så reparerer de.
-Kanskje de er døde. -Vi kanskje burde slutte å spekulere.
Akkurat nå vet vi bare at det er et skip der ute.
Mike, fortsett framover, men sving mot dem så vi kan ta en titt.
Edward, vekk alle.
-Hva om de er fiendtlige? -Vi er for nær for å stoppe nå.
Skipet kan ha reservedeler vi trenger.
Det kan gjøre det mye lettere for oss.
Nettopp, og vi begynner å slippe opp for viss medisin raskere enn vi burde.
Det som fikk dem til å stoppe, kan skje med oss også!
Ok. Eller så kan informasjonen om bord hjelpe oss å forutse noe.
-Jeg nekter å følge i død manns fotspor. -Hva om de trenger vår hjelp?
Drit i det. Vi fullfører oppdraget, så kan vi sjekke dem, om vi må snu.
-Det går ikke. -Du er sikker på at en ny verden venter.
Du har ikke engang sendt ut sonden. Har du snakket med Gud?
-Vi kan ikke dra hjem. -Kaptein?
Plasmaoverbelastningen forrige uke brente 12 kubikk antimaterie.
Da bruker vi reserven. Pete?
-Det har vi gjort alt. -Skipet kan ha antimaterie om bord.
-Når skulle du fortelle det? -Det er ikke noe demokrati.
Vi skal borde skipet og hjelpe dem, oss selv eller begge.
Informasjonen i deres datasystem er av avgjørende betydning for oss.
Vi må gjøre dette. Vi har ikke noe valg.
Kaptein, alle anrop til den uidentifiserte PT32-en er ubesvart.
Jeg kan ikke synkronisere med deres AI-
-noe som er uvanlig. Det kan være stengt av.
Kursen er satt, og vi kan dokke innen en time.
Når vi kommer inn begir vi oss rett til broens datamaskin-
-og prøver å lenke til den, så til maskinen og ser om de har drivstoff.
-Okay, Jane, vi er klare ved luftslusen. -Oppfattet. Lykke til.
Jon kaller Jane. Vi er om bord på det kinesiske skipet. Lukk slusen.
Jane, den uidentifiserte PT32-ens skrog er bare 62 % helt.
Vi bør låse slusen og trekke tilbake dokkingskorridoren-
-til oppdraget er fullført.
Skipets skrog er nå bare 61 % helt.
Jeg liker ikke dette. Hvor er alle sammen?
Vi burde iallfall ha støtt på noen lik.
Ikke mist fatningen nå. Pete, sjekk der inne.
Ja, sir.
Møt oss på broen.
Her inne fins bare råtten mat, kaptein.
-Leser du av luftnivået her? -Oppfattet.
Alt er på kinesisk.
Om deres system viser informasjon på samme måte som vårt-
-så har vi godt lufttrykk...
Det er litt varmt, men det fins oksygen, så vi burde kunne puste.
-Så vi kan av disse? -Ja da. Etter deg.
Ok, du må få i gang hovedmotoren-
-så vi kan starte dataen.
Greit.
Ja, sånn.
Ok, jeg skal se om jeg kan komme inn i deres logg og se hva som skjedde.
Se om vi kan ta noe fra maskinrommet.
Mike, finn ut hvordan de kom hit og hvor lenge de har vært her.
-Hvor god er din kinesiske? -Jeg har ikke brukt den på lenge.
Ja, samme her.
Disse skipene har alle identiske styringssystem.
Alle er bygget i Taiwan.
Hayley kan kinesisk. Hun kan kanskje oversette, når vi har funnet loggen.
Ingen mannskap. Ingen livstegn.
Var dette det som skjedde henne?
Jeg tror at jeg har funnet noe.
Var det alt?
Det er den siste. Han så ikke akkurat urolig ut.
Mer alvorlig. Hva som enn skjedde, så kanskje de ikke ante det.
-Hvordan går det med transportloggen? -Ikke bra.
Overskriftene er på kinesiske. Jeg må ta en om gangen.
Last dem opp til Pegasus så Hayley kan begynne å oversette.
-Jeg gjør det nå. -Ok.
-Hva? -Det er noen andre om bord.
-Hvem da? -Jeg vet ikke.
Jeg har sett skrekkfilmer, så jeg vet at man ikke skal sjekke rare lyder.
Ikke før man har hentet vennene sine og kan sjekke sammen.
-Jeg sjekker med sensorene. De er av. -Da er vi blinde.
Vi må gå gjennom det systematisk.
Hold dere nær. Kom an.
Jane, de fikk i gang AI-enheten fra "The Dragon". Vi er nå forbundet.
Hayley, Mike har sendt filer han vil at du oversetter.
Mange av systemene på "The Dragon" er nede, inkludert de interne sensorene.
Kapteinen har akkurat beordret radiostillhet mellom farkostene.
De har en kode 7-situasjon om bord.
-Mike, hold utkikk bakover. -Oppfattet, kaptein.
-Jeg trodde vi hadde sjekket hele skipet. -Tydeligvis ikke.
-Er du sikker på at du så noe? -Jeg er sikker.
-Jeg har aldri sett deg løpe sånn. -Tror du meg ikke, så gå og se selv.
-Hva så du? -Jeg så ikke riktig men det var som om...
-En gal type, nesten to meter høy. -To meter...
Det var nede i maskinrommet.
-Pete, det var i maskinrommet. -Ok, ok.
Der borte er det. Vil du gå først?
Ja da.
Ok.
-Faen, det er bare et barn. -Petes tometersmonster.
-Men han fikk deg over ende. -Jeg snublet.
Vi får håpe at han vet noe.
Jeg tar ham.
Kom an.
-To meter, sa du? -Glem det.
-Du var til stor hjelp. -Jeg er en leder, så jeg advarte deg.
Kaptein? Mike og jeg lurte. Om noe skjedde deg-
-hvem vil du skal ta over kommandoen om bord?
-Om det skjer noe. -Jeg vet faktisk svaret alt.
Jeg antok at det skulle være den som vet mest om skipet.
Jeg ville basert det på utseende. -Kaller broen.
-Hva skjer, kaptein? -Vi fant en ung kinesisk gutt.
Men luftslusen virker ikke. Kan du låse den opp?
Det skal ikke være noen problemer her.-Pegasus, lås opp slusen.
Slusen er låst. Kan bare åpnes manuelt.
-Det er meg. -Hva mener du?
Kaptein, jeg låste den.
Om noen fra det kinesiske skipet prøvde å ta over Pegasus.
Det er bare vi og en gutt, så du kan slippe oss inn.
Vi kan ikke risikere det. Det som skjedde der får ikke skje her.
Dere må bli der til vi vet hva som hender.
-Lukk opp døra, for faen. -Det er bare oss.
Lukk opp døra, det er en direkte ordre.
Siden kapteinen har forlatt skipet er kommandoen min, og jeg tar ikke risken.
Dere burde ikke engang ha tatt av dere hjelmene.
Vi vet ikke hva som skjedde med mannskapet der, om de ble syke.
Du har satt hele oppdraget i fare ved å...
Jeg trodde at han aldri skulle slutte å prate.
-Jeg bare roet Edward litt, sir. -Hayley...
-Jeg åpner manuelt. -Luftsluse åpen.
-"Ut fra utseende". -Altså jeg.
Du har satt våre liv i fare. Du burde ha forlatt ham der for å dø.
-Du burde gjort slutt på ham. -Han er bare et barn.
-Vil du se Lila myrdes? -Nei! Lila er ikke vår fiende!
-Men det er hans folk! -Den innstillingen førte oss hit.
Nå er det som det er.
Og hans folk er ute etter det samme som vi er.
Jeg betviler at begge flaggene våre vil vaie ved siden av hverandre.
-Hayley, hva vet du om ham? -Ikke mye.
Han er 4-6 år gammel. Underernært og skitten.
Han er traumatisert av det som skjedde om bord, eller at han har vært alene.
-Han er nedsovet. -Jeg prater med ham siden.
Kaptein, Pete vil prate med deg fra The Dragon.
Jeg har sjekket deres antimaterielager. De har nesten ingenting igjen.
-Ikke i nærheten av det vi trenger. -Er du sikker?
Ja, 100 %. De har ikke spart noe til hjemreisen.
Oppfattet.
Jeg sender over Mike, så dere kan ta alt som går an å ta med seg.
-Når dere er klare, så fortsetter vi. -Oppfattet.
Er du fornøyd nå? Strålende!
-For noen greier de hadde her. -Og du har sjekket deres reserver?
Ja, dobbelt opp. Det er bare å innse at de hadde enveisbillett.
-Tror du de visste noe vi ikke vet? -Kom først til planeten og ta den.
-Kom an, så stikker vi. -God plan.
-Jeg tok nettopp alle isotopskjoldene. -Det er alt varmere.
-Hva kommer til å skje? -Om noen minutter er skipet borte.
-Vi ses om bord. Ikke skynd det. -Det var ikke morsomt!
Jeg tror at han hadde utpekt meg til kaptein til slutt.
-Du fikk ikke få Edward til å åpne. -Jeg lot deg prøvespille for rollen.
Faen også. Jeg glemte paden min.
-Vi rekker ikke å hente den. -Ti minutter før skipet eksploderer.
-Vi ses på broen. -Ja, skynd deg.
-Pete kaller. -Oppfattet.
-Luftslusen er låst igjen. -Er du fortsatt der, Pete?
-Ja, og jeg vil gjerne komme tilbake. -Ingen her har rørt slusen.
-Edward. -Han er bevisstløs.
-Pegasus, hvem låste slusen? -Det var "The Dragon" selv.
Advarsel: skrogskade. Slusesisolering innledet.
-Hva var det? -Eksplosjon i luftslusen.
-Er vi fremdeles sikre? -Innerdøren holder.
-Den ytre er borte. -Pete er fortsatt der.
-Hva mener du? -Han skulle hente noe.
-Pete, når smeller den motoren? -Om omtrent sju minutter!
Pete, få på deg en romdrakt, så kan du ta deg til oss.
Alle drakter og hjelmer er om bord på Pegasus!
Det stemmer. Hør her, Pete.
Jeg manøvrerer oss ved siden av. Hvis du åpner døren-
-vil luften skyte deg over til oss. Du kan overleve det.
Hvordan skal han komme inn? Den ytre slusedøren henger løs.
-Åpner vi den mister vi oksygenet vårt. -Vi låser deler av skipet.
Det tar for lang tid, og når vi trykkutjevner vil han støtes bort.
Pete, ta deg til nødkapselen, så plukker vi deg opp fra den.
Ok, jeg ordner det.
Mike, sjekk at Edward fremdeles er bevisstløs og at Hayley har gutten.
Jane, flytt oss bort fra skipet. -Mike, ta et våpen.
-Burde vi ikke vente? -Gjør som jeg sier.
Advarsel: antimateriekammeret om bord på "The Dragon" er ustabilt.
Advarsel: Pegasus er innen eksplosjonsradien.
-Fremdeles ingen nødkapsel. -Kom an, Pete.
-Det fins ingen nødkapsel. -Pete...
Det er greit. Det er min feil.
-Jeg beklager. -Jeg også.
Oksygenenhetene må renses én gang i måneden.
Ellers sprenges ventilen, og vi har ikke mange igjen.
Ventilene fins i skapet på rommet mitt.
-Pete... -Hør. Dette må dere vite.
Nødbatteriene i medisinenheten driver akkurat nå vanngjenvinningen.
Så om dere trenger medisinenheten, så må dere bytte dem manuelt.
Det har vært en ære, Pete.
I like måte.
Jeg er lei for det. Jeg er så lei for det.
-Jeg burde ikke latt deg gå tilbake. -Hold munn.
Du har ikke noe å be om unnskyldning for. Pass godt på deg selv.
-Pete... -Hei, skatt.
Vær så snill, Pete, kom tilbake.
Jeg vil, men...det går ikke. Det har skjedd en ulykke, og jeg er fanget her.
Det er veldig dumt. Men hør her...
-Alt blir bra, for Hayley er... -Hva kommer til å skje?
Ok...
Om omtrent et minutt så kommer jeg til å dø.
Men det kommer til å gå fort.
Og det er i orden, for i det minuttet får jeg prate med deg.
Jeg kan si til deg at jeg elsker deg veldig, veldig høyt.
Og at jeg er så glad fordi du...
Siden du skal få se havet, og jeg hjalp deg å komme dit.
Ikke vær lei deg, skatt.
Jeg er veldig glad i deg.
Og jeg vil at du holder en ting hemmelig. Klarer du det?
Len deg fram, så nær monitoren du kan.
Si til Hayley at jeg er lei for at jeg ikke har fortalt alt jeg burde.
Ok, klarer du det?
Jeg har ikke lang tid igjen.
Forstår du?
Ikke vær lei deg, skatt. Alt skal bli bra.
Jeg elsker deg.
Hva var det jeg sa? Jeg sa at vi ikke skulle blande oss med kineserne.
Dette hadde ingen kunnet forutse.
Jeg er glad du mener det.
For vi tapte nettopp den eneste som kunne holde dette skipet i gang!
Men heldigvis så er vi alt i solsystemet.
Jeg vet ikke hvordan denne holken skal kunne holdes i gang nå.
Mike, ta av deg drakten. -Jane, gjenopprett kursen.
Spiller av logg 8470.
-Jeg løsner den siste skruen nå. -Hold fast i den.
-Slapp av, jeg har stødige hender. -Jeg vil ikke miste noen unødvendig.
Det er nok løse skruer her.
Mener du at visse besetningsmedlemmer er mentalt ustabile?
Eller snakker du stygt om mitt skipikke er stabilt?
Ditt skip? Hold kjeft, hun er min.
Rolig. Hvem som helst kan peke henne rett og trykke på startknappen.
Men det kreves et geni, og jeg er et geni...
-Går det bra med deg? -...holde sammen. Altså er hun min.
Unnskyld, mine damer, men denne holken er min.
-Kaptein... -Hvem sitt skip er det?
-Jons skip. -Flinke jenter. Hvor lang tid igjen?
-Jeg installerer ventilen nå. -Bra. Jeg vil starte innen en time.
En partikkelsky er på vei, og treffer den oss må vi bytte mer enn en ventil.
Oppfattet, sir. Jeg jobber så fort det går.
-Hvor var vi? -Skal bare se om han hører.-Kaptein?
Nettopp. Det er mitt skip, siden jeg holder det sammen-
-hver gang en viss Mike flyr for nær en stjerne, gjennom et asteroidebelte-
-eller inn i et svart hull, eller hva du nå gjør når du har kommandoen.
Det er jo ikke du som reparerer henne akkurat nå.
Å delegere inngår i jobben min, og det er ikke lurt å risikere livet mitt-
-med en oppgave som en sjuåring klarer.
-Send Lila neste gang. -Hun er for liten for drakten.
Dessuten skal vi bare sende ut de vi kan avse.
-Hvordan føler du deg? -Jeg overlever.
Du slo meg veldig hardt.
Vi skulle ikke ha sluppet dem om bord, ifølge reglene.
Pete er død.
Hva?
-Hvordan skjedde det? -Slutte å prate, vær så snill.
Hør på meg. Ro deg ned!
Snakker du engelsk?
-Anrop kaptein. -Sikkerhetsbrudd i sykestua.
Sikkerhetsbrudd i sykestua.
Det er ingen fare.
Finn ut hva som skjedde med skipet hans.
Og ikke slipp ham av syne.
Ikke ham heller.
Hun er død.
Betyr det at jeg ikke hallusinerer?
Kom an. Du vet bedre enn det.
Jeg kan være død og og du kan hallusinere meg fram likevel.
Flink. Det beste av begge verdener.
Alle burde forberede seg på døden.
-Hvordan har han det? -Han sover.
-Fikk du ham til å fortelle noe? -Ikke mye.
Min kinesisk er ikke god, og selv med oversettingsprogrammene-
-så var det likevel visse spørsmål han ikke ville besvare.
Jeg spurte om foreldrene hans og de andre om bord, men ingen svar.
Det må ha hendt noe traumatisk om bord, men...
Han vil ikke fortelle.
Jaha. Mike og Edward fant reiseloggen.
Pete...
Han hadde rett. De hadde ikke spart noe til returreisen.
De brente alt de hadde for å nå hit noen måneder før oss.
Nødkapselen ble sendt ut for seks måneder siden.
-Gutten har vært alene siden. -Ikke rart han er så dyrisk.
Det rare er at i ukene etter at nødkapselen ble skutt ut-
-så ble luftslusen åpnet fem-seks ganger uten at noe skip dokket.
Han må ha tenkt å ta livet av seg, men ikke klart å gjennomføre det.
-Kaptein. -Her.
Vi er nå nær nok planeten. Edward bekrefter at sonden er klar.
Be Edward sende ut sonden umiddelbart.
-Sondeutskytning utført. -Alt avhenger av dette.
Ja.
Tror du at vi klarer det?
Ja, det gjør jeg.
Ikke jeg.
-På den nedre skjermen. -Jeg ser det.
-Hva ville du? Ikke om sonden, vel? -Det er for tidlig for det.
-Det er den kinesiske sonden. -Hva med den?
Ifølge deres data ble deres sonde sendt ut noen timer før nødkapselen.
-Men til en annen adresse. -Unnskyld?
Systemet har ikke bare én planet i den beboelige sonen, men to.
De er i samme omløpsbane, så teleskopmålingene så dem som en.
-Vet du hva det betyr? -To mulige beboelige planeter.
Dobbelt så stor sjanse.
-Har vi noen data fra deres sonde? -Deres skip svevde for langt bort.
Sonden burde ha sendt dataene, men de tok aldri imot.
Vi er lenger inn, så når vi har sendt ut vår sonde...
-Vi burde ta imot deres data. -Jeg tror det.
Akkurat nå er den andre planeten bak solen her.
Hvis jeg har regnet rett, bør det ta noen dager før planeten blir synlig-
-og vi kan ta imot den kinesiske sondens sendinger.
Vi har fått to sjanser, mine herrer.
Men akkurat nå må vi vente.
Hva tenker kapteinen på?
Du vet hva jeg tenker, kaptein.
Alltid. Besetningen din ser det ikke-
-men jeg kjenner sorgen skylle over deg som bølger på en strand.
Du tenker på hvor gamle barna våre hadde vært-
-hvis vi hadde fullført den opprinnelige planen.
-Jeg lurer på hvem de hadde reist med. -Du håper at det hadde vært deg.
-Jeg lever. -Trakk hun det korteste strået?
Gjorde besetningen hennes mytteri og drepte henne?
Og barnet? Tok hun sitt eget liv?
Kanskje var det jeg som gjorde det. Det er sånt man gjør som kaptein.
Man tar vanskelige valg og står ved dem.
Jeg vet hva som kreves for å være kaptein.
Kaptein? Er du våken?
Ja, det er ingen fare. Sov.
Ny låskode kreves, sykepleier Hayley Matthews
Vennligst tast inn den nye koden.
Låskode godkjent, kaptein Jon Dale.
Hva har du gjort? Hva gjorde du med ham?
Hva snakker du om? Vi drakk og så på en film.
Jeg fant ham sånn!
-Herregud! -Pegasus, hvem andre har vært her?
Advarsel: databrudd i maskinrommet. Jeg kan ikke være behjelpelig.
-Hvor pokker er Lila? -Jeg visste at dette ville skje!
Vi må finne gutten!
Mike...
Gud...
Advarsel: sikkerhetsbrudd. Noen manipulerer programmet mitt.
Den eneste tilgangpunktet er i maskinrommet.
-Hei! -Jeg prater med ham.
-Han sa at han ikke gjorde det. -Ingen døde før han kom hit.
-Han er bare en gutt! -Og en gutt kan drepe en som sover.
Men det kreves en viss slags gutt, hva?
Jeg er enig. Det er ham.
Hvor er hun? Hvor er Lila?
Herregud!
-Er du uskadd? -Ja, vi lekte gjemsel.
-Når så du ham sist? -For kjempelenge siden.
Han skulle lete etter meg, ikke gjemme seg.
Ok, hva skal vi gjøre med ham?
-Ut gjennom luftslusen om den virket. -Vi kan ikke drepe ham.
Du gjør som du vil, men jeg vil ikke sove i samme rom som gutten.
Hvem som helst kan få halsen kuttet. Unnskyld meg.
Vi må sjekke at Pegasus fremdeles virker som hun skal.
God morgen, kaptein. Edward reparerte min hovedenhet.
Så jeg er glad over å få vekke deg.
Men de fleste av sensorene mine er fremdeles koblet fra.
Jeg beklager.
Jeg er trett og må sove!
Hayley?
Gerry?
Pegasus, korridorpanel 42 på A-dekk er revet opp.
Takk, kaptein. Jeg varsler broen.
Jane, kapteinen har koblet sammen kablene i panel 42 på A-dekk.
Noen av mine indre sensorer er nå aktive igjen.
Hele mannskapet er her, inkludert de to overlevende fra "The Dragon".
Jon?
Jane?
Det kinesiske skipets sensorer var også koblet fra.
Godt jobbet.
Vi må få i gang sensorene og sjekke at det ikke er noen andre om bord.
-Hvordan går det? -Bra. Gå.
-Du ville ha ham hit. -Kom hit med ham.
-Hva gjør du? Han er livredd! -Det bryr jeg meg ikke om.
-Vær forsiktig med ham! -Spør ham.
Det er en ordre! Spør ham!
Han sa at denne mannen drepte besetningen hans.
Han jaget dem og kastet dem ut gjennom luftslusen.
Han sa at han er den siste.
Kaptein, Jane har fått i gang resten av mine internsensorer.
-Oppfattet. -Jay er "The Dragon"s siste overlevende.
-Edward har informasjon fra sonden. -Han bør likevel bindes fast.
Bind ham!
Edward, kapteinen har innkalt til møte på din anmodning.
Jeg tror at mannskapet vil høre hva du har kommet fram til.
Hva betyr egentlig "ufullstendig"?
At vi ut fra sondens målinger ikke kan vurdere om planeten er beboelig.
Det er det vi har den til! Du skal være eksperten!
Du er her for å tolke data. Så tolk dem!
-Det er ufullstendig! -Og hva betyr det?
-At vi må lande og se. -Vi venter noen dager.
Med informasjon fra den kinesiske sonden vet vi hvor vi skal.
-Det har vi ikke tid til. -Hvorfor ikke?
Enda en oksygenenhet sviktet. Bare to av fire er i gang.
Så vi forbruker oksygen raskere enn vi kan fylle på.
-Hvor lang tid har vi? -Vi rekker ikke å vente på sonden.
Pegasus, hvor stor sjanse har vi til å overleve-
-hvis vi skjærer ned på antallet om bord som puste?
-Vi skal ikke drepe noen. -To er alt døde.
Men vi har et ekstra par lunger. Det er urettferdig at han puste vår luft.
Nei, vi lander. Gjør dere klar for landing.
Se til gutten, Hayley.
Om vi lander fins det en fare for at vi aldri kan ta av igjen.
Ok.
Kaptein, Jane har forberedt Pegasus for landing.
Men jeg må advare om at etter sju års reise og alle Petes modifikasjoner-
-så kan det bli humpete. Jeg foreslår en simulering først.
-Vi drar nå. -Pegasus, manuell kontroll.
Bekreftet. Styring nå manuell. Lykke til, Jane.
Starter nedstigningskurs.
Advarsel: yttertemperatur øker. Juster nedstigningsvinkel.
-Opp med snuten! -Jeg jobber med det.
Yttertemperatur på kritisk nivå.
-Jane, du ligger 10 grader feil. -Vi brenner opp!
Jeg klarer det!
Nitrogenlekkasje i sykestua. overbelastning i messa.
Nivå to, bare nødkraft.
Skadehåndteringssystem startet.
Kaptein, vi har nådd planetens stratosfære.
Mike, dette hadde du elsket...
Jeg er ikke optimistisk om dette.
-Kom an. -Jeg burde bli med.
Nei, jeg trenger deg om vi ikke kan ta av igjen.
Å lande er det vanskelige. Å ta av er enkelt.
Du er kaptein, du hører hjemme her.
Ja, ålreit. Jeg stenger slusene etter dere.
-Det vil ta noen minutter. -Da rekker vi å ta på oss draktene.
-Noe dypt. -Hva?
Ikke noe. Det spiller ingen rolle.
Nå gjør vi disse målingene.
-Faen... -Er du sikker?
-Dine måleverdier er vel samme som mine? -Ja.
-Edward kaller broen. -Oppfattet.
Vi vil ikke overleve engang to minutter uten romdrakter.
Denne planetens økosystem utvikles ennå.
Den har altfor mye metan og nitrogen.
Som Jorden for tre millioner år siden. Det er en tørr brønn.
Oppfattet. Bedre lykke neste gang.
Vi går tilbake.
Men dere gjør iallfall noe veldig få andre mennesker har gjort.
La oss håpe at vi alle kan gå ut på neste planet-
-og kjenne vinden i ansiktet.
Husk, vi har en andre sjanse.
Hva gjør vi nå?
Vender tilbake til skipet.
Kaptein, Jane og Edward er om bord igjen, og luftslusen er stengt.
Jeg foreslår at mannskapet sover, alle tegn på utmattelse.
Jeg kan sjekke skipets system mens dere hviler.
Det hadde vært hyggelig å tilbringe litt tid på bakken for en gangs skyld.
Jane, du er et av få mennesker som har gått på en annen planet.
Jeg håper at dine første ord var minneverdige.
Vi vil være klare til å ta om cirka tre timer.
Prøv å hvile til da.
Motorstart innledet.
Vi forlater nå planetens atmosfære.
Det fungerer. Vi kommer ut.
Det har oppstått problemer, Jane. Motor to mister kraft fort.
Pegasus, led all nødkraft til motorene.
Overføring skjer nå.
Advarsel, nitrogenlekkasje i maskinrommet.
-Vi har en nitrogenlekkasje. -I maskinrommet!
-Tett den! -Med hva da?
Det spiller ingen rolle! Improviser! Kom an!
Nitrogenet kan lekke inn i det gjenstående oksygenet.
-Isoler den seksjonen. -Det går ikke, kaptein.
-Men vi kan stenge den. -Nei, vi trenger motorkjernen!
Nitrogennivå kritisk.
-Hva gjør du? -Teip! En slags metallteip.
-Om noen har det, så er det Pete. -Det har han ikke. Jeg har sjekket.
Advarsel: motorkjernen tennes igjen.
Vet du hva? Jeg trodde virkelig at to døde menns rom-
-var et bra sted å gjemme et drapsvåpen på.
Vi har forlatt stratosfæren og er utenfor akutt fare.
Men antimateriemotorene er fremdeles ute av funksjon.
-Kom an... -Så vi har ikke framdrift?
-Det stemmer, kaptein. -Vi starter om på nedtelling.
-Motorreleer er ute av funksjon. -På igjen, nå.
-Omstart feilet. -En gang til: fire, tre, to, én.
-Starter om motorkjernen. -Edward er død.
-Risiko for strålingsskader... -Edward er død!
Enheten lekker oksygen. Anbefaler evakuering.
-Sjekk det. -Den kinesiske gutten drepte ham.
Vi er tilbake på...
-Han stakk ham i hjel. -Evakuer nedre dekk.
Jeg var nede i maskinrommet, og det var ikke noe jeg kunne gjøre.
Livsoppholdende enheter på nedre dekk fungerer ikke.
Ok, nå holder det.
-Er du ok? -Bare bra.
Jeg er bare litt trett.
Jeg trenger bare å komme meg litt.
Har han vært her hele tiden?
-Bli her. -Antimaterienivå 2 % og synkende.
-Hayley? -Å forlate planeten tok all vår kraft.
Vi har kraft til å sende et signal til flåten...
-...eller dra til neste planet. -Og vi drar vel til planeten?
Kaptein?
Ta det rolig, kaptein. Vi vil vel ikke miste et besetningsmedlem til?
-Du drepte dem! -Nei.
Jeg advarte om at det ville skje utrivelige ting med kineserne.
Og jeg hadde rett. Nå drar vi til den planeten.
Jeg har ikke lang tid igjen i dette universet-
-men jeg skal ved gud dø med vinden i ansiktet mitt.
Gjør det rette. Beskytt barna.
Morsomt. Jeg hadde regnet med at han ville kjempe imot mer.
-Hvor skal vi? -For å se havet, som Pete lovte.
Advarsel: om ikke motorene omstartes er vi snart i planetens gravitasjonsfelt.
Hayley!
Advarsel: alvorlige skrogskader.
Skrogets stabilitet har sunket til 21 %.
Den lille jenta var alltid din svakhet.
-Jeg lovte å ta meg av henne. -Hvorfor?
-Moren hennes er søsteren min. -Men henne tok du ikke med deg.
Bare datteren.
De sov. Hun var bare noen dager gammel.
Alle som skulle til skipet var måtte gå om bord umiddelbart.
Så det ikke skulle bli overveldet.
Det var ikke nok tid. Jeg tok Lila og løp.
Nødkapselen har blitt skutt ut.
Vår elskede kaptein har forlatt skipet sitt.
Så mye brydde han seg om menneskeheten.
Er planeten beboelig, må vi sende et signal.
-Det kan være menneskenes siste håp. -Menneskeheten hadde sin sjanse.
Var er loggene du...? Ah, der har vi dem.
-Forstår du hva han sier? -Ikke helt.
La meg forklare.
De sendte også ut en sonde. Til den andre planeten.
Men sonden fungerte ikke.
Deres reservekraft var nesten brukt opp.
Så de visste at de ikke kunne lande og ta av igjen.
Så kapteinen fulgte etter sonden i nødkapselen.
Han skulle reparere sonden, så de kunne ta imot signalet-
-og få vite om planeten var beboelig eller ikke.
Hvis den ikke var det, så slapp mannskapet iallfall å dø på planeten.
Og siden ble et besetningsmedlem gal og begynte å drepe alle.
Ja, unntatt en liten gutt, som klarte å gjemme seg, til vi dukket opp.
Kaptein, vi tar nå imot data fra den kinesiske sonden.
Stopp der, kaptein! Rører du deg, så skjærer jeg halsen av henne.
Om et eneste skudd går gjennom skroget så er vi alle døde.
Gjør det!
Advarsel, skroget punktert. Oksygenlekkasje.
-Den er beboelig. -Send et signal.
Det vil ta den siste kraften vi har.
Jeg vet det.
Jeg sender signalet til flåten.
Signalsonde sendt. Hovedkraft brukt opp.
Vi er fanget i planetens gravitasjonsfelt.
Advarsel: vi går inn i planetens stratosfære om 30 sekunder.
Pegasus...
-Hva er vår sjanse for å overleve? -Deres overlevelsessjanse...
...er null.
Gratulerer, kaptein. Du har fullført oppdraget ditt.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com